El+reportatge

= **EL REPORTATGE PAS A PAS ** =

Una petita guia per saber com s'ha de fer un bon reportatge.
= =

**__EL REPORTATGE ÉS UNA INFORMACIÓ AMPLIADA__**
 Fem reportatges quan decidim que un fet és prou important i té prous matisos per aprofundir en la seva informació. No hem de perdre la nostra actitud objectiva i el nostre interès per trobar tantes opinions diverses com sapiguem trobar. No se’ns demana que expliquem el que ens sembla a nosaltres, sinó el que opinen les persones directament implicades en la informació que estem donant. Per tant, el tractament periodístic que li donarem no és diferent del que faríem si estem elaborant una notícia més curta.

 **__PER ON COMENCEM?__**

 Cada mitjà de comunicació estableix els seus criteris en funció de la personalitat que li vulgui donar a la seva oferta periodística. D’això en diem “línia editorial”. Vosaltres, com a mitjà de comunicació que sou, també haureu de decidir els vostres criteris periodístics. Ajuda molt tenir els criteris informatius ben clars per valorar si val la pena fer el reportatge d’un fet. Per començar el debat en el vostre grup, us apuntem els criteris més comuns que s’utilitzen en el món del periodisme:


 * **La proximitat:** cal valorar fins a quin punt el fet del qual en volem informar interessa a la comunitat a qui ens adrecem. La proximitat fa que, per exemple, a la nostra audiència no li causi tant d’interès una notícia sobre un accident aeri a la Índia que un accident que hagi pogut passar als aeroports del Prat, Girona-Costa Brava o Alguaire.


 * **La** **transcendència****:** és molt important tenir prou coneixement del vostre entorn per saber si el fet del que voleu fer un reportatge pot portar conseqüències directes a la població a la qual esteu informant. La crisi econòmica, per exemple, és un fet social important que portarà més conseqüències directes a la nostra població que no pas l’anunci de retirada d’un torero famós, per dir alguna cosa intranscendent.


 * **La quantitat de dades** **que s’hi poden aportar:** tot i que no es tracta d’un criteri tan rellevant com els altres dos, cal valorar si la notícia que volem desenvolupar té prou dades per poder informar amb veracitat. No deixarem de fer-la per no tenir imatge, però potser si que decidirem rebutjar-la per no disposar de prou dades contrastades.

**L’ENFOC DEL REPORTATGE**
 Una vegada haguem decidit el tema sobre el que volem fer el reportatge, cal centrar-nos en el que volem dir i com volem explicar-ho. Tanmateix, no es tracta de fer un guió definitiu perquè no sabem amb què ens anirem trobant a mesura que avancem en l’elaboració del reportatge. Es tracta de fer un esquema inicial per tenir una idea de la manera com estructurarem el discurs.[|[1]]

 En primer lloc, hem de valorar quin és el fet principal del qual en volem informar i quines són les fonts d’informació de què disposem per explicar-ho:

 Quan creguis que ja disposes de prou informació pots començar a seleccionar els continguts i decidir què vols anar a gravar, de quines persones vols tenir declaracions i quines imatges hi vols posar. Ben segur que fer-te les cinc famoses “W?” del periodisme t’ajudarà a prendre decisions:
 * **Fes recerca a les biblioteques:** és molt important que quan informis d’algun fet sàpigues de què estàs parlant. No estaràs ajudant ningú si, per exemple, informes d’un accident en unes obres sense conèixer els protocols mínims de treball d’aquella obra. Et pot passar que no sàpigues si l’accident s’ha produït per imprudència o de forma fortuïta i hauràs de confiar en testimonis que, segurament, et poden fer equivocar perquè parlin de forma parcial.
 * **Busca antecedents** **a les hemeroteques:** et serà molt útil saber si hi ha hagut algun fet anterior que pugui explicar alguna cosa del que vols informar. També t’anirà bé saber si hi ha precedents de casos similars.
 * **Troba testimonis directes** **dels fets:** la primera font d’informació sol ser la més creïble, però estigues alerta perquè no sempre és la més fiable. Pot haver-hi interessos amagats darrera unes declaracions que tu desconeixes. No et quedis mai amb una única versió dels fets.
 * **Contrasta la informació amb experts:** si vols tenir elements de judici fiables et serà de molta ajuda disposar de mirades expertes i deslligades dels fets. No et servirà per emetre judicis, perquè aquest no és el teu objectiu en un reportatge, però si que pots incloure els seus testimonis per ajudar l’audiència a què es formin la seva opinió.


 * **What?:** Què ha passat?. Acostuma a ser la pregunta bàsica que encapçala els titulars d’una informació.
 * **Where?:** On s’han produït els fets?. És una dada rellevant per valorar el grau de proximitat de la notícia.
 * **Who?:** Quins o què són, per activa o per passiva, els protagonistes dels fets?
 * **When?:** Quan s’han produït?. Els reportatges no necessiten el mateix grau d’immediatesa que les notícies diàries. Precisament per això ens hem d’imposar un esforç en donar la informació més actualitzada possible quan desenvolupem una informació mitjançant un reportatge.
 * **Why?:** Es coneixen causes?. Aquesta és la pregunta que costa més de respondre. En moltes ocasions dona peu a fer un “seguiment de la informació”. Això vol dir que una notícia no acaba en el moment que es publica i que la notícia només acaba quan es coneixen prou dades sobre els fets... i això no és feina d’un sol dia!. El cas Palau, per exemple, és un fet del qual se n’ha informat moltíssim, però encara no es pot dir que sigui una notícia tancada perquè hi ha moltes coses per conèixer des de un punt de vista periodístic.

 Ja tens elements per desenvolupar un discurs periodístic. Ara, com dèiem abans, has de valorar la informació de què disposes, fer una selecció d’ítems i després posar-te a trucar, a concretar entrevistes... i sortir al carrer!!!

**JA ETS AL CARRER? ARA TOCA PESCAR!**
 La gravació és un moment definitiu dins el procés de creació d’un reportatge perquè, per molt que t’hagis fet una idea de cóm vols desenvolupar-lo, la realitat no és a la sala de redacció sinó al carrer i et pot passar que allò que havies previst respongui poc a la realitat. Si et passa això, no et preocupis. No és greu. Tot el contrari. És molt saludable.

 L’important és que no et tanquis a la possibilitat d’haver de replantejar el teu guió. El resultat final no pot ser mai el fruit dels teus judicis previs i seria molt poc professional que volguessis maquillar la realitat per acabar mostrant allò que tu havies concebut d’entrada. No et deixis de fer mai preguntes sobre el que estàs veient mentre entrevistes i deixa’t portar pel que “pesquis” durant la gravació. Ja organitzaràs el discurs quan tinguis tota la informació.

 Rebutja de ple aquell maleït pensament del periodisme que diu “Que la realitat no et faci malbé un bon reportatge”. Tendències com aquestes no només són poc professionals. A més a més són fraudulentes i, per tant, denunciables.

 Fes-li una ullada al quadern d’estil del Kiosk Jove. Allà hi trobaràs consells pràctics pel que fa a la gravació d’imatges. [|[2]]

**LA REDACCIÓ DEFINITIVA DEL REPORTATGE**
 Ja ho tenim tot! Ara hem d’ordenar totes les peces del trencaclosques per donar-li la forma final.

 De fet, segur que ja tenim molta feina avançada sense saber-ho: per una banda, tenim el material que hem gravat i que ens dona el suport visual i d’àudio d’allò que volem explicar. I d’una altra banda tenim el gran bagatge que hem adquirit pel camí al sumar allò que coneixíem, gràcies a la nostra feina prèvia de recerca, a tot el que hem anat descobrint durant la gravació. Potser no t’hauràs adonat, però segur que quan facis balanç veuràs que tens una visió global més que suficient per oferir a la teva audiència una informació veraç i rigorosa, és a dir, professional.

 El quadern d’estil et dona moltes indicacions sobre l’estructura que ha de tenir una notícia. Un reportatge pot admetre algunes llicències d’estil pel que fa a canvis en l’estructura de la informació sempre que no afecti al contingut de la informació, però pel que fa al més essencial pots trobar consells molt útils en el quadern d’estil del Kiosk Jove.

**JA SOM AL FINAL DEL REPORTATGE**
 Et podràs sentir content d’haver fet una bona feina si al final del procés el reportatge aporta continguts rigorosos i dona respostes contrastades que serveixin perquè cadascú en tregui les seves conclusions sobre la notícia que has volgut desenvolupar.

<span style="display: block; font-family: verdana,sans-serif; margin: 0pt;"> No oblidis que en periodisme la rigorositat periodística és el valor més important d’una informació, sigui del gènere que sigui. Més important, fins i tot, que la objectivitat. Si a més a més heu aconseguit redactar amb un bon estil literari, molt millor, però no t’obsessionis en aquest punt. L’estil és una habilitat molt difícil d’assolir que necessita moltes hores de rodatge i que no s’aprèn d’un dia per l’altre. L’estil periodístic és la teva manera de presentar les coses i el que et diferenciarà d’altres periodistes. És important que hi dediquis temps i paciència a treballar l’estil... però no et deixis mai l’objectivitat ni la rigorositat pel camí!!!

<span style="display: block; font-family: verdana,sans-serif; margin: 0pt;"> Fer reportatges és una oportunitat fantàstica per entendre el món i els fets que ens envolten. És una manera divertida d’aprendre. Per fer reportatges calen sobretot dues coses: molta curiositat i sentit de la responsabilitat. Hem de ser responsables en allò que informem perquè una societat desinformada, o mal informada, és una societat vulnerable a la manipulació.

<span style="display: block; font-family: verdana,sans-serif; margin: 0pt;"> Gaudeix de la feina i que tinguis molta sort!

<span style="font-family: verdana,sans-serif; margin: 0pt;">[|[1]] Un discurs no és només un text llegit en públic. Quan parlem de discurs estem referint-nos a l’exposició d’un assumpte utilitzant, de forma ordenada, una certa metodologia. <span style="font-family: verdana,sans-serif; margin: 0pt;">[|[2]] Per cert, un consell que t’ajudarà molt a l’hora d’editar: quan entrevistis gent, tant si és individual com enquesta al carrer, no tallis mai l’entrevistat mentre parla i deixa una pausa quan acabi la seva intervenció. Pot semblar estrany en la conversa real, però després t’evitaràs problemes a l’editatge quan no sàpigues per on tallar la veu.

<span style="font-family: verdana,sans-serif; margin: 0pt;">Pere Arcas, Juny 2010

=<span style="display: block; font-family: arial,helvetica,sans-serif; text-align: center;">ALTRES RECURSOS SOBRE COM FER UN REPORTATGE =

<span style="font-family: verdana,sans-serif;">ESPAI VíDEO I FOTO DE L'EDU365.CAT
<span style="font-family: verdana,sans-serif;">[]

<span style="font-family: verdana,sans-serif;">Vídeo i foto és un espai de recurs per a alumnes de Cicle Superior de Primaria i Primer Cicle d'ESO. <span style="font-family: verdana,sans-serif;"> Consta d'una sèrie de recomanacions i explicacions sobre diferents gèneres audiovisuals.

<span style="font-family: verdana,sans-serif;">ESPAI DE RECURSOS SOBRE COM FER UN REPORTATGE DEL CONCURS ESOF 2010
<span style="font-family: verdana,sans-serif;"> En el marc del concurs de vídeos per al congrés científic 2010, Talència i el Departament d'Educació van desenvolupar un espai wiki de recursos on trobareu recomanacions sobre com fer un reportatge, com enregistrar-lo i com editar-lo. Aquests no son reportatges de tipus informatius sinó que estan més a prop del que seria la divulgació científica, però podeu extreure informacions que també us poden ser útils.

<span style="font-family: verdana,sans-serif;">http://esof2010.wikispaces.com/Materials